הרב ליאור אנגלמן
אש כוחותינו.

דם ואש, ותמרות עשן, 
פגז בודד נורה מאי שם,
מי אתה המכוון, המפקד? התותחן?
צורבת היא אש כוחותינו.

בתוככי בית עזתי, הדם
ניגר כמים, סוער כים,
מי אתה, הנפצע, הנפגע, הקורבן?
צורבת היא אש כוחותינו.

צעקות, זעקות, אלונקות נפתחות,
עירויים תחבושות, אין אונים אין כוחות,
מי למוות ומי לחיים ייחתם?
צורבת היא אש כוחותינו.

מַצפּוּן מאשים, דמעות ניגרות,
פגז טועה, כליות מייסרות,
מי ימחל, מי יסלח, איך אוכל כך לחיות?
צורבת היא אש כוחותינו.

עת חדל העשן והאש שככה, 
הרוגים שלושה, פלוגה בוכייה.
מי יביא בשורת איוב להורים?
צורבת היא אש כוחותינו.

הורים, אישה - מקבלים בשורה,
הלב נשבר, מחורר ככברה,
מי יעיז לספר, לתאר מה אירע?
צורבת היא אש כוחותינו.

כמלאך שרת לא כבני אדמה, 
מעומק השכול ענו בגבורה: 
"מי יקרא ליורה, נחבקו ויהי מה",
יוקדת היא אש אחדותנו.

"אין עליו בליבנו, משמיים אירע, 
לכו הילחמו בעושי נבלה,
רק בשעת מלחמת אחים ארורה
צורבת היא אש כוחותינו".