מגילת אסתר חלק ג'- "לא נעשה עמו דבר" / ליאור אנגלמן
בין אסתר לאחשורוש
אל תוככי הארמון נלקחת אסתר. אישה המהווה בכל הליכותיה אלטרנטיבה לתרבות הפרסית הקלוקלת. דמות קוטבית לדמותו של המלך אחשורוש.
המלך מוצא את כל אושרו בהצגת עושרו לראווה, 'בהראותו את עושר כבוד מלכותו'. עולמו הפנימי כה דל עד כי בלי אישורו של ההמון המשתאה הרי הוא כלא נחשב. אסתר לעומתו, כשמה כן היא, מלאת סתר. עולמה הפנימי כה עשיר עד כי יכולה היא להכיל בקרבה את סוד עמה ומולדתה תחת לחץ אדיר מצדו של המלך (מגילה יג.). אחשורוש עסוק בגילוי כל העת, ואסתר - צנועה היא!
אחשורוש משתדל בכל מאודו לעשות כרצון איש ואיש ואין הדבר עולה בידו. הוא מעניק לכולם אך למען האמת מרוחק מכל נתיניו. אסתר לעומתו 'נושאת חן וחסד בעיני כל רואיה'. בלא מאמץ כלל היא נושאת חן בעיני כל איש ואיש. והרי זה פלא, טבעו של עולם כי כל אומה מחבבת את היופי המצוי בה, והנה אישה אחת שכל האומות מתפעלות ממנה. הגמרא מגלה כי אסתר היתה "בינונית כהדסה" (מגילה יג). הבינוני מכיל בקרבו את שני הקצוות. בינוניותה של אסתר מבטאת את העובדה שיופיה הנו תערובת היופי הקיים בכל האומות כולם. על כן הצליחה להסתיר את סודה, "לכל אחד ואחד דמתה לו כאומתו", היא מצאה חן כי באמת היה בה משהו מכל אחד. אין כאן תיאור פיזיולוגי בלבד. אסתר מהווה משל לעם ישראל, העם שיהיה אור לגויים עוסק בתוכן המוסרי של כל העולם, ועל כן הוא מכיר בערכה של כל אומה ואומה. האור של ישראל מאיר את כל האומות, ישראל כלב באיברים המזרים חיים לכל האומות.

מה בין אסתר למרדכי
נראה כי אסתר שונה בתכלית גם ממרדכי. אסתר מחופשת למלכה פרסית ונוהגת כצדקת יהודיה בסתר, "שהיתה עומדת מחיקו של אחשורוש וטובלת ויושבת בחיקו של מרדכי" (מגילה יג, ב). מרדכי לעומתה מכריז על יהדותו בראש כל חוצות. 
תחילה מסרב מרדכי להשתתף במשתה אחשורוש, "כיוון שראה מרדכי כך עמד והכריז עליהם, ואמר להם לא תלכו לאכול בסעודתו של אחשורוש"... (אחשורוש רבתי ז', יח). אחר כך מרדכי אינו משתחווה להמן, הוא יכול לחמוק ממנו אך מפגין בגלוי. כשנשאל לפשר התנהגותו מקפיד לומר כי יהודי הוא. לאחר שנגזרה גזרה ממשיך מרדכי בדרכו, "ויזעק זעקה גדולה ומרה... ויבא עד לפני שער המלך, כי אין לבוא אל שער המלך בלבוש שק". דווקא מפני שאסור לבוא אל שער המלך בלבוש שק, מרדכי עושה כן, כמצהיר: 'איני כפוף לחוקים, אני כפוף אך ורק לרבש"ע'.
מעניין לציין שלמרות היותם הפכים, דווקא מרדכי הוא שציווה עליה להצניע את עמה. השוני הנו חיצוני אך המטרה היא אחת, ובפעולת מלקחיים המשלבת סתר וגילוי יצילו את ישראל.

מסירים את התחפושת
תפקידה הרוחני של אסתר קשה משל מרדכי. קל יותר לשמור נאמנות לאמונתך כאשר אתה מצהיר השכם והערב על זהותך. קשה להתחפש כל העת ולא להתבלבל.
בהתקרב רגע האמת אסתר חוששת לבקשת מרדכי ללכת ולהתחנן על עמה. "ואני לא נקראתי אל המלך זה שלושים יום", ישנו מחיר לחוסר נכונותה של אסתר לחלוק את סודה עם אחשורוש, והוא מרחיקה עד כדי חשש מצדה כי אם תבוא בלא שיזמינה אליו, אחת דתה - להמית!
"אל תדמי בנפשך להימלט בית המלך מכל היהודים". הגיעה העת להסיר את המסכה. אין לתת לתחפושת להתל בך, אינך מלכה פרסית, את אסתר היהודיה. אכן, תביעתו של מרדכי קשה מנשוא, שהרי מעתה למען עמה תאלץ להתבטל באמת, להפוך מלכה פרסית מרצון, לשוב אל חיקו של המלך הפרסי בחפץ לב!

מה בין אסתר להמן
אסתר טווה את כורי מפלתו של המן. בכוונתה להראות כי תרבות הפיטום הפרסית נחלה שוב כישלון. המפוטם הראשי, המן, התמכר לתאוות הכבוד וחפץ לרשת את המלך. 
כאשר ניצבת אסתר מול המלך מרצונה, חוקי המשחק ידועים, עליה לחשוף את סודה. 
אסתר מבקשת: "יבוא המלך והמן היום אל המשתה אשר עשיתי לו".  היא עומדת לגלות את הסוד, אך אין היא מבחינה בין המלך להמן, היא תעשה זאת במעמד שניהם.
במשתה השני היא מצהירה: "יבוא המלך והמן אל המשתה אשר אעשה להם". המשתה הראשון נעשה לכבודו של אחשורוש, המשתה השני נעשה לשניהם ומסתיים בהבטחה: "ומחר אעשה כדבר המלך". מפרש רש"י: "מה שביקשת ממני כל הימים לגלות לך את עמי ואת מולדתי".
לא בכדי נדדה בלילה ההוא שנת המלך. הגולם קם על יוצרו. השיטה הפרסית רק גירתה את תאוות כל שותפיה. המלכה אינה מבחינה עוד בין המלך להמן ומי יודע מה מזימתם. המלך מבקש את ספר הזיכרונות, יש לערוך חשבון נפש מעמיק רגע לפני שהכל קורס. הוא מבקש שיקריאו לפניו בפרק העוסק בניסיונות הפיכה, פרק רלוונטי יותר מאי פעם, שם מתגלה סיפור בגתן ותרש.

מה בין מרדכי להמן
המלך מתוודע לאדם שניצב לימינו בעת צרה, מרדכי. לבו הפרסי אומר לו לחפש אחר המניע למעשהו של מרדכי, אולי יזדקק לו שוב. ספר הזיכרונות מפתיע: "לא נעשה עימו דבר"! הכל מתחוור- התרבות הפרסית קרסה סופית. כל מי שניסה המלך לכבוש דרך תאוותיו איכזב. רק מרדכי היהודי מונע ממניע אחר לגמרי, הוא עושה טוב סתם כך, מפני שהוא טוב. נטול אינטרסים, נטול תמורה. 
המן הניצב מול המלך לאחר כמה דקות רק משלים את אשר ידוע למלך מאז המשתה המשותף, המן מעוניין לרכב על סוסו של המלך, ללבוש את לבושו, ובקיצור...להחליפו.
במשתה השני, לאחר שליבו של המלך כבר מלא קנאה, מתקדמת אסתר כמתוכנן. במעמד המלך והמן היא אומרת, "תינתן לי נפשי בשאלתי, ועמי בבקשתי". מזה בדיוק חשש אחשורוש. היא אכן מגלה את הסוד בנוכחות המן. ליבו של המלך כבר מוכן לרגע האמת בו נחשף: "איש צר ואויב המן הרע הזה". מכאן נסללה הדרך לראות את העולם מגובהו של עץ חמישים אמה.
כמה מופלאה תקנת חז"ל לציין את היום במשלוח מנות ומתנות לאביונים. משיבים לחומר את הרוח שנטלה ממנו מלכות הדובים הפרסית.
*בשם אומרם- עיקרו של המהלך נאמר ע"י הרב בלייכר שליט"א, יזכהו ה' בבריאות איתנה.