הרב ליאור אנגלמן
"לא התקבלת"

בס"ד, א' מר-חשוון.
לכבוד דני כהן, כיתה ח', ירושלים.
הרינו להודיעך כי לצערנו לא נוכל לקבלך ללימודים בישיבה התיכונית "אהבת ישראל",
כידוע תלמידים רבים נבחנו לקראת הלימודים בשנה הבאה, ולאחר ישיבת התייעצות של הצוות המקצועי הוחלט
כי אין באפשרותנו לאפשר לך להירשם ללימודים בישיבה.
אנו מאחלים לך, כמובן, הצלחה בכל אשר תפנה.

הרב ידיד אוהב- ישראל                                     מר מנחם לב- טוב
ראש הישיבה                                                      מנהל התיכון

נ.ב 
דני היקר, 
אינני אמורה להתערב בשיקולי ההנהלה, אבל לא יכולתי שלא להוסיף משהו משלי.
שכחתי להציג את עצמי, אני אסתי מנחם, מזכירת "אהבת ישראל".
אני מתארת לעצמי מה אתה מרגיש עכשיו כשאתה קורא את התשובה השלילית. ודאי אכזבה גדולה מעצמך, תחושת כישלון, תסכול, אולי אתה עצוב מאוד. 
מי יודע, אולי זו לא התשובה השלילית היחידה שקיבלת בזמן האחרון, אולי לא התקבלת לכל הישיבות אליהן ניסית להתקבל, כפי שקרה לבת שלי בשנה שעברה כשחיפשה לה אולפנא... האמן לי ילדה טובה ומקסימה, נכון, היא לא הצליחה לקשט את כל התעודה במאיות, אבל היא בהחלט תלמידה בסדר גמור, חברה טובה ונעימה... משום מה היא לא היתה טובה מספיק לאולפנות אליהן בקשה להתקבל. אחרי התשובה השלילית הרביעית היא נשברה, ממש נשברה... עבור אולפנא אחת היא לא הייתה "מבריקה" דיה, בעבור האחרת היא לא הייתה לבושה בדיוק על פי צו האולפנא, בשלישית היא גמגמה בראיון הקבלה, וברביעית... באמת אינני יודעת מה אירע.
איני מכירה אותך בכלל ואולי כל המכתב שלי מיותר, אבל רציתי שתדע, שזה שלא התקבלת לא אומר עליך שום דבר, אולי זה אומר בעיקר עלינו, "הדתיים", שבשם המחשבה כי החינוך הוא הדבר החשוב ביותר, יצרנו מוסדות חינוך בררניים, שאינם יכולים לפתוח את השערים בפני כולם. בעוד נער חילוני מתקבל כמובן מאליו לחטיבה או לתיכון, נער ונערה דתיים צריכים לעבור מסע ייסורים של בחינות, ראיונות, 'קורות חיים' ומאמצים גדולים להוכיח את עצמם שוב ושוב, ואחרי כל זה... מגיעות התשובות שחלקן מאכזבות, והשאלות- 'מדוע אינני טוב מספיק?', 'מדוע לא רוצים אותי?'
כשהבת שלי לא התקבלה שאלתי את עצמי שוב ושוב, במה נכשלנו, כשראיתי שרבות מחברותיה נענות בשלילה, התחלתי להבין שכנראה נגזר על כל נער ונערה דתיים לקבל כמה מכות כחלק מחוויית הנעורים...
אני יודעת, מאחורי כל אולפנא וישיבה ישנן המון כוונות טובות ואנשים טובים העושים לשם שמיים, אני מכירה מקרוב את הרב ידיד אוהב- ישראל, הוא באמת צדיק, והוא לא היחיד, אבל משהו בכל הדרך החינוכית הזו שבנינו מכאיב לי מאוד...

דני, חשוב לי שתדע, זה לא אתה, זה אנחנו. טעינו בדרך, אינני יודעת איפה, אבל ברור לי שכך זה לא אמור להיות. אני רואה איך בישיבה התיכונית שלנו, מתקבלים ילדים מזן מאוד ברור, אני מאוד אוהבת אותם, ילדים מקסימים, אבל אני... הלב שלי שואל היכן כל השאר?...
אינני יודעת מה תחשוב כשתקבל את המכתב, לי חשוב שתרים את הראש בגאווה ובעזרת השם תמצא מקום שתשמח בו, ואני בטוחה כי הוא ישמח בך.
כתבתי את הדברים מעומק הלב כדי לעודד אותך, מבחינתי אתה יכול להראות לחברים אחרים. אפשר גם לפרסם (אולי בעלון "באהבה ואמונה", הרבה מחנכים קוראים בו, אני חושבת, אולי גם תלמידים).
שלך באכפתיות, אסתי מנחם,
מזכירה.