הרב ליאור אנגלמן

לא בלי אהבה (חלק ב)
"הם מתאימים, ממש מתאימים. כולם אומרים שהם מתאימים. הרי מה חשוב באמת כדי להפוך לזוג המקים ביחד בית? - מידות טובות! וכאלה יש לה בשפע, וגם לו לא חסר... בשכל היא מבינה שכולם צודקים, שחיי נישואין מאושרים מושתתים על מידות טובות, שחלומות משותפים הם בודאי יצליחו להגשים ביחד. והאמת שהשכל אצלה תופס מקום מרכזי מאוד בקבלת החלטות. אבל הלב... משהו עצור שם. חייבים להתייעץ. במדרשה בה למדה היה רב אחד ש"מבין בזה". החליטה לדבר. "לכי בעקבות השכל", יעץ הרב ואחרי שהשכל וההורים, הרב והחברים, עשו יד אחת, החליטה להסכים. אירוסין!
 הוא היה מאושר. גם השכל שלה. הוריה קרנו. גם השכל שלה. כולם רקדו ושבחו. גם השכל שלה. הצלחת נשברה. גם הלב שלה!!! (תקציר הסיפור מן השבוע שעבר)
תגובות רבות הגיעו לאחר הדברים שנכתבו בשבוע שעבר. חלק מן המגיבים שאלו האם בשבוע הבא יהיה לסיפור 'סוף טוב', האם הלב הנשבר יתאחה מחדש? רבים אחרים תוהים בעקבות הדברים על הקשר בו הם עצמם נתונים, גם הם "מתאימים בשכל", אבל לא ממש מרגישים. 
הסיפור שלה נכתב כדי לחשוב על הנושא הזה בכללו, הזדמנות לברר מהו המקום של הרגש לפני החתונה? עד כמה הוא דומיננטי בקבלת ההחלטה?
מקובל לומר, כפי שאמר הרב שאיתו התייעצה הנערה מן הסיפור, כי אנחנו חיים בדור המחפש ריגושים. כך נראות תפילות בנות זמננו, כך מצטיירת לה האהבה בדמיונם של רבים. קשה לחשוב על האהבה במושגים של אחריות וכריתת ברית, קשה לחשוב עליה כתביעה לעשייה ונתינה מתמדת. מפתה בהרבה לדמיין את האהבה כעולם מלא ריגושים, מילים יפות ומלטפות וחוויות של אוהבים.
הדמיון אינו טומן ידו בצלחת, הוא הופך לשחקן ראשי בעיצוב ציפיות הרווקוּת. הדמיון משרטט בקווים סוערים ובצבעים עזים את תחושת ההתאהבות המיוחלת, כמו גם את טיב התנהגותו, מראהו ואופיו של בן הזוג המיועד. הדמיון מיטיב להטיל תחושה אפלולית על המציאות האמיתית, שהרי מה ערכה של המציאות הנוכחית בהשוואה להתאהבות הסוערת העשויה להתרחש ביום מן הימים. בן הזוג המציאותי נעשה חיוור מאוד אל מול בן הזוג המושלם שיצר הדמיון בכישרונו. וכיוון שהכול כל כך חיוור לנוכח התקוות המופרזות, נגזר על המחפש לו אהבה מושלמת לנדוד ולטלטל את חייו מחיפוש לחיפוש, מאכזבה לאכזבה, בעוד נפשו אינה יודעת מנוחה.
כך נהוג לומר, ומסתבר שיש הרבה מן האמת בהבחנה הזאת. אולי חלק מן הרווקים היו נמצאים היום במקום אחר אילו היו מבקשים מן האהבה את מה שביכולתה לתת ומנמיכים מעט את עוצמת פיתויי הדמיון. הדבר נכון שבעתיים בחברה שבה מרבית הנישאים עוברים דרך שיטת ה'דייטים' שמטבעה המתוכנן והמוקפד אינה מייצרת התאהבות בקלות ובמהירות.
נוח היה לי להשתלב בקולות הקוראים לרווקים לזנוח את הדמיונות המפוצצים, ולהניח לשכל השקול והקר להוביל, לומר כאותו רב בסיפור: "לכי בעקבות השכל, האמיני במידות הטובות, האהבה כבר תבוא עם הזמן..." אבל למען האמת, אינני מאמין כי זוהי כל התמונה כולה. אני מתקשה להזדהות עם נאומי התוכחה על דבר דור הריגושים שמפספס את החופה. 
קשר שנרקם בין בני זוג הוא בסופו של דבר קשר אנושי, הבית אמור להיות משכן אמיתי לאהבה. קשה ואולי פשוט לא נכון להקים בית על בסיס תשתית שהיא רק שכלית. שכל, כשחקן יחיד בזירה, מתאים למחשבים מתוכנתים היטב, הוא לא מספיק עבור בני אדם. 
אני סבור כי ההתאמה במידות איננה מספיקה, גם לא השקפת עולם זהה. אני מאמין גדול באהבה, בתחושות, בחיבור עמוק בין בני אדם, על אחת כמה וכמה בין מי שעתידים להפוך לבעל ואישה. אמת, מי ששבוי בידי דמיונות פרי סרטים מבוימים היטב (בידי בימאים גרושים בשלישית בדרך כלל...) על אודות האהבה, חייב להשתחרר מכבלי הדמיון, אבל גם מי שמתנכר לרגשותיו, מי שאינו מרגיש דבר, אך מתקדם לקראת חתונה מפני ש"זה מתאים" ו"כולם אומרים שהאהבה בוא תבוא" ושאר קולות ייעוץ חיצוניים, חוטא לעצמו.
כאשר "אין מרגישים" אין זה אומר בהכרח שלא מתאימים, לפעמים יש צורך בפתיחת כמה סתימות עתיקות בדרך אל חדרי הלב, יש ללמוד כיצד להיפתח מעט, כיצד לשתף ולהעניק, ואיך לא לפחד להרגיש... אבל לא נכון להתעלם מן התחושה ש"פשוט אין תחושה" בטענות של "דור של ריגושים".   
חיפוש קולות וברקים אינו ראוי, אבל אי אפשר להינשא גם בקול דממה דקה, באטימות הרגש וכניעתו לשכל הקר. נדמה לי שניתן לקבל החלטה רק כאשר קווים ראשונים של רגש, של נעימות והרגשה טובה מתחילים להופיע. קווים ראשונים שיסמנו את תחילת הופעתה של אהבה שלמה כנה ויציבה.
  ובאשר ללב של המאורסת הטרייה מן הסיפור בשבוע שעבר, באמת אינני יודע מה יעלה בגורלו, את שידעתי כבר סיפרתי... ולא ידעתי אלא את שאירע עד שבירת הצלחת באירוסין... האם יהיה סוף טוב? אני מאוד מקווה. מכל מקום, בעיניי גם ההתפקחות שלה והנאמנות למה שהיא מרגישה זהו סוג של סוף טוב. החל מהנקודה הזאת הרבה דברים יכולים לקרות. אם יקרו נכון, יש לשער כי תעמוד תחת החופה בנפש חפצה, כשלבה שלם בקרבה. 
*גרעין אל-אור בגבעת זאב מחפש בנות שירות בעלות לב רחב וכוחות לעשייה 
לעבודה בקהילה חמה ותומכת לשנת תשע"א.
כמו כן אנו זקוקים לבת שירות נוספת לעבודה במרכז לזהות יהודית בגרעין.
לפרטים: נעמה 07-22506212/3  054-4320550