הרב ליאו אנגלמן
לא בלי אהבה...
הם מתאימים, ממש מתאימים. כולם אומרים שהם מתאימים. הרי מה חשוב באמת כדי להפוך לזוג המקים ביחד בית? - מידות טובות! וכאלה יש לה בשפע, וגם לו לא חסר. היא מתנדבת בעמותה מוכרת הדואגת לארוחות חמות לעניים, והיא איננה עוד אחת מן המתנדבות במקום, יודעי דבר אומרים עליה כי על כתפיה הצרות מוטל רובו של העול. "הנשמה" כך מכנים אותה הנזקקים, והם צודקים, היא באמת הנשמה של המקום. חסד והקשבה, והכול נעשה בלא טיפה אחת של גבהות לב או הצגת עצמה לראווה, היא באמת אצילית ומרשימה. והוא... הכול מספרים כי הוא חבר לתפארת, ידיד לעת צרה. "המשענת", כך היה שמו בקרב חבריו לפלוגה. תמיד ידע לסייע לנשרכים מאחור, תמיד דחף, חילץ, ונתן משלו את הכול! יודע להעניק לאחרים, אדם של נתינה, וגם אצלו נעשים הדברים בלא שיבקש לעצמו כבוד או תהילה.
היא נעימת הליכות, הוא טוב לב ורגיש, היא מלאת שמחת חיים והוא איש שיחה רחב אופקים. היא הייתה תלמידה מצטיינת והוא שקדן ומתמיד. לא סתם אומרים כולם כי הם מתאימים, ממש מתאימים. 
אין מדובר רק במידותיהם הטובות, גם על העולם הם מביטים באופן דומה, שניהם מבקשים להקים "בית של תורה", אבל לא בית של סיסמאות תורניות, הם רוצים תסיסה אמיתית של חיי תורה בבית, בית שלא תהיה בסעודות השבת שבו "פינת דבר התורה", אלא שאווירת השבת בכללה תהא מרוממת וטובה. וכמובן... הם רוצים לבנות בית שדלתותיו פתוחות לכל מבקש. הם יודעים שכל זה לא יקרה ביום אחד, אך לכל הפחות יש להם חלומות משותפים, ושניהם נכונים לסלול דרך להגשמת החלום המשותף. היא למדה במדרשה, הוא למד בישיבת הסדר, שניהם מתבוננים על החיים במבט משותף, חילוקי הדעות ביניהם מועטים, והם רואים בשוני המועט הזדמנות להשלים זה את זה.
בשכל... בשכל היא מבינה שכולם צודקים, שחיי נישואין מאושרים מושתתים על מידות טובות, שחלומות משותפים הם בודאי יצליחו להגשים ביחד. והאמת שהשכל אצלה תופס מקום מרכזי מאוד בקבלת החלטות. אבל הלב... משהו עצור שם. השכל מנסה להסביר לו, האוזן ששומעת את כל האנשים הנלהבים מסביב מעבירה ללב את הקולות. היא לא מרגישה את מה שברור לה ש"אמורים להרגיש", והקשר נמשך כבר כמה חודשים, וזו תהיה טעות נוראית להפסיד בחור קסום שכמותו, וצריך כבר לקבל החלטות...
חייבים להתייעץ. במדרשה בה למדה היה רב אחד ש"מבין בזה". החליטה לדבר. גם הוא הצטרף למקהלה הנלהבת- "תמיד יש ספקות, והרבה דמיונות, אולי את מחפשת אהבה שיש רק בסרטים, מכל מקום חיי הנישואין דורשים יציבות, והיציבות באה מן השכל ולא מן הרגש והדמיונות", 
היא ניסתה להסביר כי איננה שבוייה בדמיונות, כי היא מחפש רק קצה חוט אל הלב, להרגיש הרגשה של התחלה, של חוטים ראשונים של אושר הנרקמים במעלה הלב. "בשכל אני באמת מבינה..." 
"לכי בעקבות השכל", יעץ הרב, האמיני במידות הטובות, תסמכי על הרקע הדומה, שניכם ממשפחות מרשימות. איך התחתנו הורייך והוריהם? איך נישאו מאז ומעולם? מתחילים בהתאמה בסיסית, והאהבה כבר תבוא עם הזמן. זה הדור הזה..." נאנח הרב, "דור המתמכר לרגשות".
ואחרי שהשכל וההורים, הרב והחברים, עשו יד אחת, החליטה להסכים. אירוסין!
הוא היה מאושר. גם השכל שלה. הוריה קרנו. גם השכל שלה. כולם רקדו ושבחו. גם השכל שלה. 
הצלחת נשברה. גם הלב שלה.

(המשך בשבוע הבא)